Надявам се, че връщането на тази дреболийка си струва усилията.
Римски бокал от първи век едва ли може да бъде наречен дреболийка!
Ако е толкова ценен, защо сте го пратил на този Беноа, без да плати?
Правил съм го много пъти преди.
Изпращам предмета, а той парите...
и досега винаги е плащал. Винаги е плащал навреме.
Май е време да преразгледате бизнес похватите си.
Как изглежда той? - Описаха ми го, като...
човек, към петдесетте. - Дори не сте го срещал?
Нека просто вземем този бокал и да се махнем от тук, може ли?
Я, някой става раздразнителен! - Дойдох веднага щом ми се обади.
Ако знаех, че просто трябва да вземем нещо, щях...
щях първо да спра да се нахраня.
Хенри, какво става? - Тук има нещо.
Болка, страх и омраза. Страдание.
Намираме се в мотел "на час". Най-лошото, което се случва...
е някой да се развлича с колежка.
Тук има сила.
Голяма сила.
Хенри?
Определено имате най-необичайните методи, които съм виждал.
Надушва кръвта като хрътка. - Прав сте за кръвта.
Добре, твоят половин час изтече.
Добре ли си?
Не. Имах...
сън или нещо такова. - Май е бил кошмар.
Да, бях с Хенри. Аз...
Бяхме в някаква сграда, някакъв хотел.
Вървяхме и нещо връхлетя срещу нас.
Беше като енергия или нещо подобно. - И какво?
Аз умрях.
Готин сън. - Не.
Не беше готин. Каквото и да беше това, просто ме разкъса.
Почувствах всеки миг.
Добре... без повече замразени хапки за обяд.
Трябва ми досието на Акерман. - Добре.
Бокала! - Без да искам, извинявай.
Знаех си, че го мразиш. - Не, харесвах го.
Вики Нелсън?
Срещали сме се. - Не мисля така.
Казвам се Якоб Келър. Имам нужда от помощта ви.
Сезон 2, Епизод 3 "5:55"
Аз съм търговец на антики...
и издирвам мой бизнес партньор.
Беноа Фурние. - Беноа Фурние?
Познавате ли го?
Не мисля. - Той ме нае...
да намеря нещо за него. Римски бокал.
Изпратих му го преди повече от месец и още не съм получил никакви пари.
Номерът му не е в указателя и изглежда не мога да го намеря сам.
Започвам да се страхувам, че съм жертва на измама.
Къде изпратихте предмета?
Използвам куриерска фирма и всичко, което имат те е...
адрес на получателя, пощенска кутия в магазин за копирни услуги.
Често ли правите бизнес с хора, за които не знаете нищо?
Да.
Той е много богат мъж и може да се каже, доста нестандартен.
Не иска хората да знаят къде живее. - Всичко звучи съвсем законно.
Бизнесът ми обслужва доста ексцентрични хора.
Свикнал съм да не задавам въпроси.
Ако си беден, значи си луд. Ако си богат, си ексцентричен, нали?
Нямате представа, какви ресурси съм изразходил, за да намеря този бокал.
Ако не го издиря и не си получа парите, бизнесът ми няма да оцелее.
Ще се заема с това. - Добре.
Ето визитката ми. Моля обадете се, по всяко време, щом откриете нещо.
Добре.
Добре тогава.
Здравейте. Аз съм Еми Лу от "Юнион Куриер". С кого говоря?
Здравей, Гари. Слушай, в затруднение съм...
и се чудех дали би могъл да ми направиш малка услуга?
Не си ли скъпоценен!
Обзалагам се, че си сладък като петнисто кутре в червена каруца.
Жалко, че живееш толкова далече.
Гари, имаме пратка адресирана до пощенска кутия 413 на вашия адрес.
Спазваме стриктна политика да не доставяме до пощенски кутии.
Исках да проверя дали можеш, да ми дадеш адреса на наемателя...
за да можем да доставим пратката както е редно.
Хайде сега, Гари. Това не е първото ми родео.
Знам, че имате адреса.
Голяма компания, а? 22 Кориган.
Гари, по-сладък си от Тенеси...
Уилямс.
Недей! - Направи нещо за мен.
Кажи ми, че винаги си зависела от любезността на случайни хора.
Е, ако това не подлюти ястието...
не знам какво би могло.
Трябва да вляза вътре, бокалът ми! - Спри!
Просто го дръж тук. Здрасти, Джон.
Патологът казва, че е умрял преди не повече от час.
А съседът?
Казва, че е говорил с него веднъж, но мисли, че е бил малко смахнат.
Забелязах кървав отпечатък от стъпка до етажерката.
Да, вече се работи по въпроса. Ще има резултат след час или два.
Добра работа, Кейт.
Това Беноа Фурние ли е? - Едва ли е за добро!
Благодаря за топлото посрещане. - Всичко друго, но не и убийство?
Сега какво?
Ще ми кажеш, че е бил убит от блатно чудовище или базилиск?
Не, всъщност съм тук да върна един римски бокал.
Не е за вярване! Първият нормален случай и ето, моя човек е мъртъв!
Какво се е случило? - Прободна рана в корема.
Мястото е обърнато с главата надолу. Изглежда, сякаш е имало борба.
Да, има рани от защита по ръцете.
Това щастливата ти вратовръзка ли е?
Не, просто вратовръзка. - Просто щастливата ти вратовръзка.
С кого се надяваше да ти излезе късмета?
Не е само за късмет.
Това е вратовръзката, която ти ми даде като разрешихме онези убийства.
За мен е свързана с работата.
Добре де. Когато се обадиха, с Кейт празнувахме края на случая Николас.
Да, чух за това. Поздравления.
Кой би си помислил, че е старият, а? - Не и аз.
Работихме по този случай колко, цели шест месеца?
Кейт го поднови миналата седмица. Каза, че има предчувствие...
за драскотините по количката на стареца.
Това се казва предчувствие.
Сигурен съм, че щяхме да го решим, ако имахме достатъчно време.
Да.
Е, кой е този твой клиент?
Мъж на име Якоб Келър.
Беше с мен през последния час и половина. Не е твоя човек.
Само проверявам възможностите.
Всяка една.
Значи излезе да празнуваш с щастливата си вратовръзка и с нея?
Да. Изцяло служебно.
Това е просто вратовръзка, Вики.
Той е мъртъв. - Как така е мъртъв?
Изглежда е бил ограбен. - Трябва да го намерим!
Сигурно имат идея кой го е убил. - Извинявам се! Умрял е човек!
Но аз още дължа пари на хората, които ми продадоха този бокал!
Трябва да си го върна. Ще ми помогнете ли или не?
Може би знам къде ще бъде пакета ви довечера.
Мисля, че е време да ми кажеш какво става тук.
Откъде знаеш, че пакета не е бил в офиса на Беноа?
Полицията смята, че убиецът го е ограбил и е офейкал.
Знам. Беноа е имал среща да купи бокала, записана в бележник в офиса.
Това може да е било миналата седмица или снощи.
Може да е било бизнес обяд.
Някога имал ли си чувството, че вече си бил някъде?
Като дежа ву или амнезия.
Нещо такова, само че това като че ли е по-особено.
Това не е точно мястото, което бих посетил два пъти...
дори при дежа ву.
Мъж и жена излизат на по питие. Това среща ли е?
За какво става въпрос? - Просто се чудех, дали питието...
се брои за сексуален намек?
С изключение на странната, лишена от секс връзка, която имаме,
нямам богат опит в свалките.
Наистина ли? Значи няма ухажване преди ухапването?
Връзките ми обикновено са силни и страстни от пръв поглед.
Не прилагам сексуални намеци. Самият аз съм такъв.
Мразя да правиш това! - Знам.
Защо е целият този разпит? - Просто се чудех...
защо някой би носил щастливата си вратовръзка на работа.
Особено ако по-късно ще излиза със странна жена.
Този хипотетичен мъж, за когото говорим...
какво лошо има в това, че е сложил щастливата си вратовръзка?
Това, че жената, която му я даде ще се натъжи, ако я носи за друга.
Започвам да мисля, че познавам този мъж и другата жена.
Също и този, който е подарил вратовръзката.
Ако това е утеха, мисля, че трябва доста повече за да спечелиш жена.
Хайде де, ти нямаш ли някаква щастлива риза или...
не знам, чорапи или нещо такова?
Имам бонето, което Ан Болейн ми даде точно преди да опита да ме отрови.
Все още съм тук, явно съм късметлия. - Да не бях питала.
Извинете ме. - Келър.
Имате ли представа, къде е пакета? - Да, имам.
Но мисля, че трябва да побързаме.
Надявам се, че връщането на тази дреболийка си струва усилията.
Римски бокал от 1-ви век едва ли е... - Дреболийка.
Гладен си, нали? - Бих хапнал.
Не си ял цял ден. - Откъде знаеш?
Тя пак го направи. - Какво искаш да кажеш, пак?
Казах ти. Била съм тук преди.
Е, това трябва да направи случая изключително лесен.
Къде отиваме от тук? - Не знам.
Тъкмо бяхме започнали да търсим бокала, когато нещо се случи.
Нещо като...? - Като това, че умряхме.
Извинете ме, вие двамата за какво говорите?
Чувстваш го, нали? Енергията?
Откъде знаеш това?
То е като омраза и страх и болка и страдание.
Той!
Мисля, че това е човекът.
Това ли е?
Това е!
Келър, не! - Не! Келър!
Хенри!
Добре, твоят половин час изтече.
Добре ли си?
Къде е Келър? - Кой е Келър?
Нервен тип с очила. Дойде да търси Беноа Фурние.
Представяш ли си само? Тридесет години.
Вчерашен ли е? - Не, днешен.
Бокала! Знам, че не го... - Харесвах го, добре.
Забрави бокала, Корийн. Същия ден сме!
Келър! - Познавам ли ви?
Ти ме излъга! - Не съм казал нищо още.
Какво е? Какво има в кутията? - Откъде знаете за кутията?
Все едно. Кажи истината този път. - Този път?
Знам какво ще направи. Кутията, която искаш да търся. Какво е тя?
Едно нещо. Нещо, което намерих. Аз съм търговец на антики.
Да, ти си Якоб Келър. Ти си търговец на антики, и търсиш Беноа Фурние.
Щеше да ми кажеш, че става въпрос за римски бокал, който си му продал.
Това, което всъщност търсиш, е някаква кутия.
И мисля, че я търси и той.
Как може да знаете това? - Само ми кажи какво има в кутията
Не знам какво има в кутията. - Грешен отговор!
Приписват и се мистични сили.
Според някои може да удължи живота, да дари свръхестествени способности.
Мисля, че прави доста повече!
Да идем да спасим приятеля ти Беноа. - Знаете ли къде е?
Да знам, и след около 15 минути ще е мъртъв.
Какво е това бързане? - Спасяваме един мъж от кутията му.
Добре.
Не разбирам. Кой би искал да убие Беноа?
Ако не беше с нас, ти щеше да бъдеш първия ми заподозрян.
Казвате, че кутията е в него?
Не. Мисля, че ще я купи довечера в хотел Емапйър.
Чакай малко, откъде знаеш това? - Наречи го предчувствие
Едно е да мислиш, че утре ще вали. Твоето си е чисто убеждение.
Просто ми вярвай, става ли?
Хенри!
Портиера...
Вик? - Не ме интересува какво ще кажеш...
щастливата вратовръзка означава свалка.
Как ти хрумна това, по дяволите? - Две ченгета на по бира след работа.
Ние не започнахме ли така? - Да. Беше това и 10-37.
Да, при нас винаги е имало и въоръжен грабеж.
Пропускам ли нещо? Сякаш съм насред битка, която даже не сме водили още.
Какво всъщност правиш тук? - Искаш ли да чуеш една теория?
Нападателя, облечен като портиер е търсел нещо, което явно не е открил.
Докато е търсел, се е скарал с Беноа Фурние и го е наръгал.
Въпроси? - Един. Кой е Беноа Фурние?
Добре, това свалка ли е?
Могат ли мъж и жена да излязат на питие, без това да е свалка?
Дори ако той носи щастливата си вратовръзка?
Знам ли. Освен нашата странна... - Знам, освен нея нямаш опит в това.
Защо ми се струва, че сякаш не участвам в разговора?
Възможно е, нали? Те? - Напълно.
Какво? - Не е като ти да си с него.
Ако той се вижда с някоя, ти също може да решиш да продължиш напред.
С някой специален. Някой, който те заслужава.
Да. Някой, който ще похапва от различно момиче всяка нощ.
Всеки си има недостатъци. Като говорим за това...
Знам, обадих се преди да успееш да...
Какво мислиш за нея? Твой тип ли е?
Келър? Какво правиш тук?
Казахте, че ще има размяна. Мога да помогна.
Разбира се, че можеш.
Дойде от тази посока.
Добре. Ще сложим край на това.
Той ще влезе от тази врата точно...
сега.
Сега ще ни кажеш, какво по дяволите става.
Спрете го!
НЕ!
Добре, твоят половин час изтече.
Така. Келър ще дойде тук, да ме търси отново.
Задръж го тук докато се върна. - Как така "отново"? Кой е Келър?
Здрасти, аз съм. Слизам, така че стой в колата.
Чакай, трябва ми досието на Акерман. - На бюрото ми е.
Къде отиваш? - Не сега.
Бокала ми!
Значи днес при теб е дошъл клиент, търсещ свой бизнес партньор, Беноа.
Но всъщност е търсел кутия, която Беноа се готви да купи.
Да, кутия. Древна кутия и в нея има нещо, някаква мистична сила.
И тя е зла. По-зла отколкото можеш да си представиш.
Ти умря, аз умрях. Всички умряха.
Само да отбележа, че изглеждаш твърде привлекателна за мъртвец.
Хенри, слушай! Белезите ми започнаха да светят. Нещо ме опази жива.
Мислиш, че щом Астарот те е белязал, другото зло не може да те стигне?
Може би. Не знам. Може би ме подготвя за нещо.
Ако е така, ще се възползвам. - Недей!
Дори не си помисляй, че си от добрата страна на злото,
че можеш да го победиш. То така те съблазнява.
Гледах как умираме три пъти тази вечер.
И ако имам шанс да спра това, ще го направя.
Вики, моля те. - Хенри, може да съм белязана...
но няма да съм маша в ръцете на съдбата.
Беноа Фурние?
Коя сте вие? И какво правите в офиса ми?
Казвам се Вики Нелсън, частен детектив. Нае ме Якоб Келър.
Сигурен съм, че не познавам никой с това име.
Господин Фурние, трябва да дойдете с мен. В опасност сте.
Госпожо, моите уважения, но... - Става въпрос за кутията.
Не знам нищо за никакви кутии.
Хенри?
Идваш с нас.
Хайде.
Нямате представа в какво се забърквате с тази кутия.
Глупости. Как може нещо толкова красиво да бъде опасно?
Вярвайте ми. Видях го много отблизо.
25 години. Отне ми 25 години да намеря тази кутия.
Проклет да съм, ако ви позволя да ме спрете сега.
Май стигнах тук твърде рано.
Но Вики каза... - Не ме интересува, какво е казала.
Трябва да вървя. - Но господин Келър, моля ви!
Не мога да ви пусна. Тя ще дойде всеки момент и иска да говори с вас.
Защо ще иска да говори с мен? Дори не я познавам!
Нямам представа. Беше малко странна тази сутрин.
Понякога е такава. Но трябва да и вярвате...
защото когато е най-луда, тогава винаги е права.
Не ме интересува. Ако не ме пуснете веднага, ще трябва да...
Какво, какво?
Ти! - Здрасти, Келър.
Твоите главорези ме докараха тук, но това няма да ти донесе кутията!
Внимавай кого наричаш главорез. - Как смееш да и слагаш цена...
сякаш е някоя от твоите дрънкулки. Това е безценно произведение!
Съжалявам, ако любовта ми към красотата обижда чувствата ти.
Достатъчно! Все едно.
Каквото и да си мислите, че знаете за тази кутия...
няма значение. Тя ще попадне в лоши ръце и трябва да спрем това.
Дръж ги тук. - Чакайте...
Никой да не напуска!
Седнете!
Не разбирате! Трябва да тръгвам. - Сядай веднага!
Добре.
Никога няма да ми омръзне да гледам как правиш това.
Страхотно е.
Здрасти, Майк, аз съм. Извинявай, че те прекъсвам.
Знам, че си навън и празнуваш онзи случай.
Не, не те следя.
Майк, трябва да се срещнем в хотел Емпайър тази вечер.
Ще ти обясня всичко там. Спешно е.
Да, това е един от онези случаи. Но този е странен дори и за мен.
Благодаря ти.
Вълшебна кутия, а ти преживяваш същия ден отново и отново?
Казах ти, че е странно дори за мен. - Всъщност, щеше да е по-странно...
ако нямаше нищо странно. - Я виж ти! Учиш се.
Вики. Легнах си вечерта, събудих се тази сутрин.
Днес си е днес. - Да, за четвърти път.
Не може да бъде. - Откъде знаеш?
Защото така! - Как ще знаеш, дали са четири пъти?
Откъде знаеш, че не са сто пъти? Откъде знаеш, че не се повтаря...
докато съдбата не оправи нещата?
Майк, това е мъжът, в когото беше кутията!
Мъртъв е.
Даръл Форман. Познаваш ли го?
Донякъде. Това е човекът, който трябваше да продаде кутията.
Ако той я продава, а двамата купувачи са хванати в офиса ти...
в кого е кутията? - Не знам.
Чакай, имаше още един тип в офиса на Беноа.
Беше облечен в униформа на портиер.
Хенри и аз го видяхме, преди да спрем другото убийство.
Още едно убийство ли? - Спокойно, вече го предотвратихме.
Предотвратили сте убийство? - Майк, не ме слушаш внимателно.
Хей, трябва да докладвам за това! - Хайде!
Вики!
Това е той! - Полиция!
Стой там!
Остави куфара!
Какво правите? Не съм направил нищо.
Тогава няма защо да се тревожиш.
Вики...
Не го прави!
Не я отваряй!
Вик?
Не я гледай! - Вики?
Добре, твоят половин час... изтече?
Някога виждала ли си този символ?
Може би. Но не се сещам къде. - Добре, искам да проучиш нещо.
Виж каква връзка би могъл да има с някаква кутия.
Мъж на име Якоб Келър ще дойде тук да ме търси.
Не се безпокой, Хенри идва насам. Той ще помогне.
Телефонът.
Бокала ми! Знаех, че го мразиш.
Знаеш ли какво? Не го мразя. Съжалявам, че го счупих.
Но съдбата няма да ни победи. Ще изживеем деня си така, както искаме.
Права ли съм? - Да.
Добре! Чудесно!
Глупости. Как може нещо толкова красиво да бъде опасно?
Не знаете, в какво се забърквате. - Откъде може да знаете това?
Къде е? - Не е у мен! Не е у мен.
Къде е? - Хвърли ножа!
Не, не. Изобщо не разбирате. - Не, ти не разбираш.
Хвърли го!
Проклетият портиер е!
И не мислете, че няма да повдигна обвинение.
Вики каза... - Не ме интересува какво е казала!
Трябва да тръгвам.
Няма да ходите никъде. - Тя ще дойде всеки момент...
и знам, че иска да говори с вас. - Защо ще иска да говори с мен?
Дори не я познавам. - Седни!
Значи Вики се е събудила с приказки за счупения бокал, съдбата и...
ти е казала да държиш този тук и после е излязла?
Мисля, че най-накрая откачи.
Детективско бюро "Вики Нелсън". - Здрасти, Корийн. Аз съм.
Накарай Хенри да доведе Келър на гарата.
Добре. Всичко наред ли е? - Да, добре съм.
Намери ли нещо за онзи символ?
А, да. Това е символ на тайно общество, "Вавилонските рицари".
"Вавилонските рицари"? - Не много известно тайно общество.
Не се знае, кога е създадено, но според много легенди...
е било през 15-ти век, когато са се сдобили със... чуй това:
Кутията на Пандора. - Кутията на Пандора?
Самата Кутия на Пандора? - Единствената.
Която Зевс и е дал, и казал да не я отваря?
Но тя го направила и освободила всички човешки злини.
Поне веднъж, не може ли митът да си остане мит?
Четох за това. Много учени казват, че вината не е била на Пандора.
Казват, че живо същество не може да държи кутията...
и да удържи, да не я отвори. - Мисля, че можем да ги опровергаем.
Кой глупак би отприщил вълна от злини по света?
Да. Кой би го направил?
Откъде познаваш Беноа? - Кой е Беноа?
Какво ще кажеш за мъжа, когото планираше да убиеш?
Нямаше да наранявам никого. - Да бе.
Идваше само на посещение и забрави, че в ръката ти има нож, така ли?
Какво правеше в офиса му?
Какъв офис?
Нали осъзнаваш, че това ще продължава отново и отново...
докато не получа някои отговори?
Откъде познаваш Беноа?
Научи ли нещо за човека, чието име ти дадох?
Да, Даръл Формън.
Бил е отличникът на класа...
служил е в армията из Европа, след което данните за него свършват.
Има данни, че е минавал граници тук-там, но...
през повечето време, той е загадка. - Точно като този?
Вики, не знам как ти... - Не ми пука дали с Майк излизате.
Просто имаш...
Благодаря.
Да не би Майк да иска ме покани да излезем?
Не знам.
Какво прави Майк си е негова работа, нали?
Ще го обвиня за нападение, но нямам доказателство за опит за убийство.
Имаш доказателство. Имаш мен.
Видях го да умира, два пъти.
Да бе, защото...
Защото преживяваш отново същия ден.
Не мислиш, че това ще мине, нали?
Къде са Фурние и Келър? - В момента ги освобождават.
Майк, не можеш да го направиш! Казах ти какво направиха.
Вики, какво трябва да направя аз?
Да ги задържиш през нощта? Поне докато взема кутията.
Законите не са се променили, откакто напусна работа, нали знаеш?
Трябва да го обвиня, а купуването на антики не е престъпление.
Не, поне до сега.
Всичко се обърква.
Ако имаш нужда от мен, ще бъда в хотел Емпайър.
Събитията ще се развият в полунощ и трябва да бъда там.
Добре, почакай.
Идвам с теб.
Не знам защо.
Добре, дотук всичко което каза се сбъдна.
Жената изпусна подноса, момчето подсвирква на рецепцията.
Дори намерихме място за паркиране в тази част на града.
Това вече е мистерия. - Значи в общи линии...
да очакваме този Форман да излезе от тази вратата всеки момент.
Не, не всеки момент.
В този момент.
Хей! Спри там!
Остави куфара. - Внимателно!
Майк?
Майк!
Майк! Майк!
Майк?
Виж, окървави цялата си щастлива вратовръзка.
Да...
Майк...
Хей... Хей... Майк...
Майк! Майк!
Майк...
Дай ми кутията! - Какво?
Мога да се върна обратно! Мога да променя това!
Откъде знаеш, че няма да се случи пак същото?
Защото няма да позволя!
Ако не бях аз, той щеше да е жив!
Щеше да излезе с Кейт. Щеше да има шанс да бъде щастлив!
Има някои неща, които не можеш да промениш, Вики.
Няма!
Нищо не е предопределено. - Какво искаш да направиш?
Искаш да продължиш да отваряш кутията, докато всичко се нареди?
Кутията е в мен. Победихме.
Не, не сме. Не и по този начин.
Моля те, моля те...
Моля те.
Би умряла за него, нали?
Моля те.
Добре, твоя... - Половин час изтече.
Знам.
Ето ти досието на Акерман.
Да, Селучи. - Майк?
Здрасти, Вик. Вики, добре ли си?
Да, добре съм. Ти с онази вратовръзка ли си?
Която ти дадох, когато разрешихме тройното убийство в Кебиджтаун?
Да, с нея съм.
Вратовръзката след тройното убийство.
Какво става?
Нищо, аз просто... Трябва да вървя.
Ще ти се обадя скоро, става ли?
Не. Вики, чакай.
Приятно изкарване довечера. - Вик?
Майк, какво ще кажеш да отидем да пийнем нещо след работа?
Да отпразнуваме решаването на случая Николас?
Да, добре. Защо не.
Хубава вратовръзка.
Благодаря.
Корийн, свободна си за остатъка от деня.
Иди си в къщи. Бягай от тук веднага щом можеш и не се връщай.
Но аз тъкмо смятах да... - Направи го в къщи.
Добре.
Ще отида вместо вас на срещата в хотел Емпайър. Той ще ви пази.
От какво ще ме пази?
Така...
Пипнах те.
Заседателната зала. Почва се.
Здрасти. Извинете, само исках да оставя това за конференцията утре.
Остави го и се махай. - Разбира се.
Къде е? - Не знам за какво говориш.
Кутията!
Достатъчно хора умряха. Нямам нищо против още един да умре.
Нямаш представа какво сторихте. Колко много хора наранихте.
Остави кутията долу. Това няма нищо общо с теб.
Определено има.
Ти си един от тях.
И двамата сте. Знам всичко за това.
Знам всичко за кутията на Пандора и "Вавилонските рицари".
Значи знаеш, че трябва да се върне там, където принадлежи.
Орденът ни я пази стотици години.
Какво са няколко мъртъвци, а? - За да я опазим от останалия свят...
един два трупа си струват цената. - Защо е у него?
Той заяви, че е призван и беше приет в лоното ни.
Всъщност само чакаше удобен случай, да докопа кутията и да я открадне.
Той предаде светата вяра. - Недей! Свали пистолета!
Казах ти, това няма нищо общо с теб. - Има! Аз я отворих.
Видях себе си и всички, които познавам, да умират.
Значи това, което следва, няма да е голям шок за теб.
Никога не бих я отворил! Трениран съм за това!
Все едно.
Всъщност, не ми пука.
Отива там, където знам, че ще е на сигурно място.
Как го прави? - Не я отваря.
Живо същество не може да и устои.
Той попада в съвсем друга категория.
Ще бъда щастлив, когато запечатам това в стената на апартамента си.
Беше дълъг ден. - Знам.
Дори не съм се... - Хранил още.
Знам.
Исках да ти благодаря за всичко, което направи днес.
Всичко, което направи през последните няколко часа...
дни...
ден.
Честно казано, не си спомням нищо, освен последния път.
Ти унищожи света заради мен.
Защото повярва, че мога да върна нещата обратно.
Повярва ми.
Доверието може да бъде изключително стимулиращо.
Да, така е.
Ако нямаш нищо против.
Колко е часа? - Шест без пет.
Добре де. Спа цел ден, но не исках да те будя.
Май си легнала късно снощи.
Да.
Това днешния вестник ли е? - Да.
Най-накрая.
Вик!
Аз ще отида до... - Добре.
Вик?
Хей, добре ли си?
Звучеше изтощена като говорихме по телефона.
Имал ли си от ония дни, които искаш да върнеш и да започнеш отначало?
Непрекъснато.
Е, имах един такъв днес.
Радвам се, че сега си добре.
Малко ме разтревожи.
Как мина срещата ти? - Срещата ми?
С Кейт.
Ние само пийнахме по нещо да отпразнуваме решения случай.
Не беше среща, беше просто... - Две ченгета, седнали на по питие?
Точно.
Какво? - Отбих се само да ти кажа...
че се радвам, че си добре.
Благодаря.
Приятно е да те виждам наоколо.
Все едно нищо не се променя, нали?
Почти нищо.
Превод и Субтитри: Bulgaria TEXT '2007